MOSKVA, RUSSLAND
Salem Alcazar, tronarving i den frie republikken Alcazar.
"Tronarving"? Ikke så frie valg, da.
Hvem sa noe om valg? Han kjøper våpen for å slå ned seneste opprør mot faren.
- Død eller levende? - Levende.
- Men fyren han jobber for... - Victor Goldbeef.
- Kjenner du ham? - Han prøvde å ansette meg.
- Godt at du har integritet, Grigori. - Dårlig lønn.
Det burde den ikke være, han er verdens største våpenhandler.
Ved siden av Onkel Sam.
Mens du forbereder valgkampen, dreper vi Victor, tar Salem og fet betaling.
Skal vi bare drepe ham? Ikke snakke med ham, stille spørsmål?
Høre hans side av saken?
Dax? Hvem styrer flyet?
- Det er sant. - Ja.
- Han er en svakhet. - Det er vi alle.
- Han er en tikkende bombe. - Vil du gjøre det han gjør?
- Jeg vil ikke at noen gjør det han gjør. - Men sånn er verden. Greit?
Alt dette tilhørte en gang KGB.
Ikke dårlig for en fyr fra Ukraina, hva?
- Du må ha mange fiender. - Jeg har pådratt meg et par.
- Du er ikke bekymret for å bo så åpent? - Vi er midt i Moskva.
Hva skulle jeg bekymre meg for?
- Vet du hvem jeg er? - Nei, jeg peker tilfeldigvis på deg.
- Noen problemer? - Nei.
- Dax drepte cateringkokken.
- Cateringkokken? - Han var spion.
- For hvem? - Russerne.
- "Russerne"? Vet du hvor vi er? Russland! - Ja. Vi er omringet.
- Hold øye på ham. Bind ham. Drep ham. - Nei, vent!
Nei, du har allerede drept kokken. Du kjenner betingelsene.
- Han kan være min neste oppdragsgiver. - Integritet.
- Jeg forsikrer... - Du skulle ha tilbudt meg mer.
Vær så snill...
Jeg ventet ikke politiet så snart. Ny tilbaketrekkingsplan?
- Noen? - Jeg gir deg hva som helst!
Cateringbilen?
Hva som helst!
- Hvordan har du det? - Jo, takk...
- Er du fornøyd? - Hva med Victor?
Han er død.
Betal ham.
Festlig.
Jeg må si at det var en glede å gjøre forretninger med dere to.
- Du har en merkelig definisjon av glede. - Som deg, mr. Smith.
- Jeg tror ikke at hun liker deg. - Seriøst?
Vær så snill, slipp meg!
Vær så snill, jeg ber deg!
Vær så snill, slipp meg ut! Hallo! Vær så snill!
Tenker du på noe, agent Hayes?
Jeg skjønner ikke hvorfor vi betaler den forræderen.
Det er fordi du er for mye i felten, og ikke nok i byen.
Mulighet til å fornekte kjennskap.
Å bortføre sønnen til en alliert er ikke noe vi kan ha med å gjøre.
- Hva om han ble fanget? - Russerne tror at de gjør oss en tjeneste.
- Jeg er enig med dem. - Og halve Pentagon, det er poenget.
Hva hindrer dem fra å avsløre oss?
- Mer penger. - Og når noen har et bedre tilbud?
Da sørger vi for at "noen" jobber for oss.
Det får meg ikke til å føle meg bedre.
Det burde det.
CIA-LANGLEY, VIRGINIA
PARRY SOUND-ONTARIO, CANADA
Vincent Reikker.
- Kjenner jeg deg? - Karl Kess.
- Våpenhandleren? - Jeg foretrekker diplomat.
- Mange er nok uenige i det. - Mange er naive.
- Hva vil du? - Tjene mye penger.
Jeg håper at du kan fullføre det du startet.
Jeg vet ikke hva du snakker om.
Rare Earth Elements.
- Unnskyld? - Bare to land har betalt innskudd.
Det ene er Kina. Vil du gjette hvilket det andre er?
Republikken Alcazar.
- Aldri hørt om det. - Nei...
USA kan ikke åpenlyst støtte en diktator
som bruker folkemord for å holde på makten.
Men du kan ikke miste den eneste tilgangen utenfor Kina til en så viktig vare.
Så fyren mister sønnen sin i Moskva og skylder på russerne,
og da får han ikke de våpnene han trenger for å slå ned opprøret. Pent.
Men hvis opprøret mislykkes?
Synd, men det er ikke min sak.
Da du satte en kule i hodet til Victor Goldbeefs ble det din sak.
Som jeg sa, jeg vet ikke hva du snakker om.
I et forlatt kraftverk står alt militært utstyr som var tiltenkt Alcazar.
Vår felles bekjent vil at det går til den andre siden.
- Jeg er ikke våpenhandler. - Men det er jeg.
Og jeg vil at våpnene blir solgt.
Du vil at noen henter dem for deg.
Hvis jeg ikke selger til opprørerne, så kommer kompisene til Goldie
å stå ved den opprinnelige avtalen.
Uansett kommer mange uskyldig til å dø.
Sant. Enten i kamp eller i ren slakt.
Jeg har sjekket litt, og til tross for ryktet bryr du deg om mer enn penger.
Selv om det var sant så gjør ikke du det. Hvordan vet jeg at jeg kan stole på deg?
Å selge andres våpen til folk som støttes av USA i hemmelighet...
- Det er kanskje mitt livs beste avtale. - Spesielt hvis du selger til begge sider.
De sender med en observasjonsgruppe for å sørge for at alt går som det skal.
Ok. Jeg ringer litt rundt og får bekreftet noen ting.
- Kanskje vi tar betingelsene i morgen. - Jeg håpet at dere skulle dra i morgen.
Dra? Hvor?
Tsjernobyl.
Tsjernobyl?
- Det er galere enn jeg er! - Ja.
- Hva er Tsjernobyl? - Ja, historie var ikke ditt sterkeste fag.
- Eller å lese. - Eller matte.
Et atomkraftverk som kollapset. Men det er lenge siden, ingen fare.
Det eneste stedet man kan plassere ulovlige våpen for et helt land
og være garantert at ingen kommer og plager deg.
Ja, til du får en ekstra arm og et ekstra rasshøl, og får jobb på sirkus.
- Hvor lang tid tar det? - Raskt inn og ut.
Det blir ikke verre enn når Dax prøver å bli brun.
- Hva er ulempen? - Hvem sa noe om ulemper?
Det er alltid en ulempe.
CIA sender med en observasjonsgruppe for å holde øye med oss.
I tilfelle noe blir borte.
De stoler ikke på Kess, og de stoler ikke på oss.
Og jeg stoler ikke på dem.
Det var jo flott. Nå skal vi være barnevakter.
- Jeg liker barn. - Ikke si mer.
- Hører dere? Gutter? - Seriøst.
Faen også.
Som kaptein anbefaler jeg dere å ta på sikkerhetsbelter. Det blir en humpete tur.
- Du er ikke kaptein. - Jo, det er jeg.
Hva gjør vi her? De har folk til å ta seg av dette.
Det er flyet vårt.
Du vet hva jeg mener.
- De dreper oss nok når alt er sikret. - Hva? Hvorfor det?
For å gi Kess en beskjed. Forbedre forholdet til Russland.
Samle løse tråder i Alcazar. Det er mange grunner.
- Du virker ikke bekymret for dette. - Det er som det er.
- Vi bør advare Reikker. - Han har nok skjønt det allerede.
- Kapteinen vil snakke med deg, frue. - "Kapteinen"?
- Han var kaptein før. - Før, ja.
Fyren som flyr flyet vil gjerne snakke med deg, frue.
- Ta det rolig, vi har nok av tid. - Hvorfor er jeg her?
Jeg vil diskutere logistikk.
Det er ikke noe å diskutere.
- Hun har vakre øyne. - Utfør oppdraget som du anser best.
Du har også vakre øyne!
Bare så jeg vet, dere skal stå fullt bevæpnet bak oss i kamp?
Alle mine menn er erfarne soldater, ikke vær redd for å bli beskutt av egne.
Hvem sa noe om egne?
Hva antyder du?
Jeg har gjort nok av møkkajobber til å bli en sikkerhetsrisiko.
Mange av mine kolleger vil se meg død.
Og jeg får en merkelig følelse av at du gjerne står først i køen.
Hvorfor skulle jeg tro at det ikke sitter en målskive i bakhodet mitt?
Politisk stabilitet i Alcazar er viktigere for dem enn det vi er.
De vil ha min gruppe i live fordi vi tar våpnene til opprørerne.
- Når dere har tatt dem? - Skulle vi prøve å ta dere da?
Det er stor sjanse for å bli skutt når støvet har lagt seg, ja.
Jeg vil gjerne være den som skyter.
Hvis du er halvveis så god som de sier så er det ikke verdt det.
Fint at vi er enige om noe.
Det er vi.
Du... kan jeg spørre deg om noe?
Hvorfor hater du meg så veldig?
Du sviktet landet ditt.
Det sviktet meg først.
TSJERNOBYL-PRYPJAT, UKRAINA
- Hva er det der inne? - Dritt.
- Dritt? - Ja.
- Radioaktiv dritt? - Ja.
- Det vokser ut et øye der nå. - Det hadde vært fint.
Jeg trenger et til for å passe på deg.
Det er litt for stille. Val?
Se om du får øye på noe.
Ingenting.
Gå inn, men ikke avfyr. Gi meg tall og stillinger.
- Sender du ham inn alene? - Han jobber best sånn.
- Og hvis de oppdager ham? - Da er vi døde.
Er det ikke på tide å sette i gang?
- Jeg visste ikke at du hadde det travelt? - Jeg har ventet lenge på dette.
- Så det er ikke bare forretninger? - Blodbad er aldri bare forretninger.
- Jeg er ikke enig. - Selvfølgelig ikke.
- Det er problemet med menn som deg. - Det er greit.
Alle som kommer til meg snakker om Gud og fedrelandet.
Da føles det bedre for dem å komme, og jeg får en stor pose med penger.
Du er ikke bedre enn ham.
Det har jeg aldri sagt heller.
Send inn pilotene. La oss sette i gang.
- Så du noe? - Tomt. I det minste de første bygningene.
Så Kess tok feil? Det er et bakholdsangrep.
- Da er vi midt i det med dere. - Ja, fordi vi endrer marsordre.
Du blir med meg, og alle mennene dine går med en av mine. Vi går inn sammen.
- Det var ikke avtalen. - Det var ikke noe av dette!
Dere må fortjene våpnene. Ellers kan dere gå inn alene og komme dere hjem selv.
- Han har rett. - Det spiller ingen rolle!
Jo, hvis vi skal gjøre det vi kom for å gjøre. Kom igjen.
Bra. Velg en partner og beskytt hverandre!
Hvem vil være tøyta mi?
- Det blir deg og meg, storegutt! - Faen også.
Høyre!
Tok den. Hva enn det var.
- Sikker? - Jeg bommer ikke.
- Feil! - Grigori! Dekkende ild!
Kom igjen!
Løp.
Faen...
Beklager, kompis.
Grigori!
- Her, jeg har deg. - Legg ham ned.
Jeg har ham!
Sånn, legg deg ned. Få bort den her.
Val, sjekk området umiddelbart.
Man skal ikke stirre på sånt. Da blir du aldri kvitt det.
Det er en del av øvelsen å holde spaningsgruppa i live.
Han satte sine folk i par med dine. Smart.
Fiendeområde, han forventet bakholdsangrep.
Nei, han forventet deres svik.
- Han er forsiktig! - Eller så ble han advart.
Ingen vet nok til å advare. Ikke de fleste.
Ikke prøv å endre reglene nå.
Hvis folka dine ikke kan skille mellom stridende og ikke så bruker vi det vi har.
- Det er billigere å bombe uansett. - Mine folk har kirurgisk presisjon.
Bra, for jeg vil ikke miste flere av mine!
- Ok, du har på deg vest. Bra! - Hva faen var det som traff meg?
- Var det en tanks? - Ja, en tanks. Hvil litt nå.
Hva i helvete var det, Val?
Det er spørsmålet.
Det må være vaktene som Kess advarte oss mot.
Jeg traff den to ganger. Han traff den. Jeg blåser i hvilken beskyttelse de har.
- Ingen kan overleve det. - Det må ha vært mer enn en.
Det må ikke det. Ilden kom bare fra en retning.
Sveipet fra venstre til høyre, og så fra høyre til venstre.
Hvis de var to til der oppe så hadde vi vært døde.
- Hvordan kan det være mulig? - Hvordan kan jeg vite det?
Vi blir ikke her for å finne det ut. Storegutt, jeg trenger deg!
Opp! Opp.
Bra. Greit.
Hør her! Jeg trenger mer beskyttelse.
Jeg trenger flere fakta, jeg vil finne ut hva som prøver å ta oss.
- Vent, hvor er Shiro? - Man vet aldri.
Denne veien.
- Blackwood. - Ok.
Du bryter inn, Grigori klarerer.
- Hold dere unna. Dax? - Ja.
Tre, to, en.
Hva slags sted er dette?
- Drivstofflager. - Radioaktiv bensin? Flott.
Hva i helvete er det?
Nå!
Hva faen...?
- Hvorfor skyter du ikke? - Skyte? Den er ustoppelig!
Spesielt når du ikke skyter på den!
Faen.
Ok, vil du ha mer? Greit.
Nei... løp!
- Godt spilt. - Var ikke dronen ustoppelig?
Unnskyld, stoppet de noen?
- I hvert fall forhindret. - Litt.
Men de står overfor de beste, ikke sant?
De klarer seg under stridsild, jeg gir dem det.
De er overlegne i antall, må ikke ta hensyn til andre, og de flykter.
Han har et poeng.
Dessuten har vi akkurat begynt. Kom igjen.
Kom igjen!
Ned! Kom igjen!
Opp med farta!
Kom igjen! Nedover korridoren!
- Hva faen gjør du? - Si det du.
Det virker som vi ikke henter en våpenforsendelse. Fortell meg.
- Jeg vet ikke. - Feil svar.
Reikker... Vær så snill, jeg reddet akkurat livet ditt.
Og det er bare derfor du fortsatt puster.
Jeg vet hvordan det ser ut, men vi er sammen om dette!
"Sammen"? Hvorfor går de ikke løs på din menn også?
Men bare på mine?
- Det er jeg som har mistet folk i dag. - De havnet i ilden.
En feil de tingene ikke gjorde en gang til!
Du har rett. Du ble lurt inn i bakholdsangrep.
Men de lurte meg også, jeg ble fortalt det samme:
Alcazar, våpenlevering, bare observatørrolle. Alt!
"Observatørrolle".
Så hvis du ikke lyver for meg, så løy hjemmebasen din for deg.
- Hvordan vet du det? - Oppdragsbetingelsene.
Ja, dere skulle observere.
Dere skulle observere da vi ble sendt i gapet på de... Hva er de?
Jeg vet ikke. En slags robot?
Roboter blør ikke.
Den sølvaktige væsken så ikke ut som blod.
For flytende, for organisk.
- Folk tåler ikke skudd i hodet! - Jeg sa ikke at de var "folk".
- Virker som du har sett dem nære? - Nært nok.
- Hvor er de andre? - De flykter.
- Jeg tror at det bare er to. - Og en er alvorlig skadet.
- Da bør vi ta den andre. - Ta den andre, er du gal?
Plukke den fra hverandre, se hva vi står overfor.
Kommer du?
Jeg kommer til å dø.
- Hvorfor stopper du? - Perfekt sted for bakholdsangrep.
- Ja, derfor fortsetter vi! - Nei, vi tiltrekker oppmerksomhet først.
Hva?
Gi meg pistolen din. Min er tom.
Vil du komme herfra i live?
Takk.
- Fortsett å skrike! - Din gærning!
Hei! Det sårer meg!
Ikke meg, din idiot! Jeg er observatør!
Der! Han er i skuret!
Skuret, han er i skuret! Der!
Få se hva du synes om utarmet uran, din jævel.
- Din jævel! - Unnskyld!
Det gikk jo ganske bra.
Det er nok det mest hensynsløse jeg har sett.
Hensynsløs? Uforsvarlig?
- Ganske imponerende. - Overrasket?
Så ofte som jeg bruker dem til å fikse ting så burde jeg ikke være det.
- De finner alltid et utvei. - Men...
...nå er du villig til å ofre dem. Hvem er hensynsløs?
Samler du tråder så blir du en trussel. Spesielt hvis du vet hvor liket ligger.
Jeg skal huske det neste gang vi gjør forretninger.
Hvis det blir en neste gang.
Det er ikke stort til offer hvis ikke alle ryker med.
Dronen fungerte knapt. Den andre tar dem når den er ferdig med Reikker.
Hvis Reikker er dum nok til å bli funnet.
Reikker?
Han er dum nok.
Jeg trodde ikke at det ville fungere.
- Hva sa du? - Den smarte jævelen.
- Han skjønte det. - Hva da?
Planen. Oss.
Hun ble et skjold, hun visste at den ikke kom til å skyte henne.
Så mye som du vil ha betalt for dem så bør de kunne utføre mirakler.
Et mirakel er å styrte et fiendtlig regime uten amerikanske tap.
Ikke å skåne sivile som står i skuddlinjen!
Greit. Fjern henne fra "vennelisten".
Men behold Barnes. Jeg trenger minst ett par øyne på bakken før det er over.
Hvis han ikke blør i hjel først!
Så...
- Du skjøt ham i foten. - Han var ikke til noe hjelp.
Til han begynte å skrike, da fanget han oppmerksomheten hans.
Til... forsvar for Dax.
Det virket som han ville identifisere seg selv, og den ignorerte ham etterpå.
Jeg var ubevæpnet og skadet! Klart at den ignorerte meg.
Det var før vi begynte å skyte.
Skal du si hva i helvete som skjer, Barnes?
- Nå går du for langt. - Går jeg for langt? Jeg?
Vi gikk rett inn i et blodbad og alle mennene mine døde!
Det er ditt ansvar, ikke mitt. Du lot dine menn gå med hans!
Det gjorde det for å fullføre oppdraget.
Men jeg visste ikke hva oppdraget var. Spørsmålet er: Visste du det?
Skal jeg fortelle deg det? Spiller ikke klareringsnivå noen rolle?
Mellom deg, meg og pistolen spiller lite noen rolle lenger.
Legg. Ned. Våpenet.
Kom igjen, vi får ikke svar av en død mann. Senk våpenet.
Sånn. Bra.
Men vi kan få svar ut av restene der ute.
- Val? Gjør meg en tjeneste og sjekk døra. - Skal bli.
- Dax? - Ja.
- Nei. - Ja.
- Reikker... - Vi har lite tid og få muligheter.
Dax, du må passe på agent Barnes.
Hva? Du kan ikke la meg være med den psykopaten!
Jeg kan gjøre det jeg vil.
Jeg tar våpnene for nå.
- Jeg vil ha ham i live, oppfattet? - Ja, ja. I live. Forstått.
Pistolen?
Bra. Da går vi.
Jeg sverger til Gud...
Å... er du religiøs, agent Barnes?
Det spiller ingen rolle.
Det gjør det. Mange vennligsinnede. Du kan drikke vin som mindreårig.
Selv om presten noen ganger...
...begår feil.
Men nok om meg.
Nå skal vi snakke om deg en stund.
- Reikker? Takk. - For hva?
- For at du hindret meg i å drepe ham. - Det betyr ikke at han ikke dør.
Går det bra med deg?
Bare gi meg et øyeblikk.
- Er han alltid sånn? - Mer eller mindre.
- Men han prøver å redde livene våre. - Jeg trodde at han var djevelen selv.
Har man utstått det han har, så. Har du ikke hørt om Afghanistan?
Han mistet menn i et mislykket raid og skjøt befalet for å skjule alt.
Jeg mente sannheten, ikke den offisielle versjonen.
Er det en uoffisiell versjon?
Enheten hans ble ofret for politisk vinning.
Noen byråkrater ville ha inn fler tropper
og trengte en stor fiasko med tap for å rettferdiggjøre det.
Da Reikker fant det ut, drepte han så mange av dem som han kunne.
- Hvordan vet du det? - Jeg hjalp ham med å gjøre det.
Jeg var en del av støtteenheten hans.
Vi bør komme oss av gårde. Du vil ikke se det.
Ikke jeg heller.
Men vi trenger svar.
Jeg henter inn noen fler.
Hent inn så mange du vil, jeg vil se resultater!
Jeg tar frem alle sammen.
Greit? Alle sammen.
- Det stinker. - Du stinker.
- Jeg lukter. Ekte menn lukter. - Rull tilbake huden, ekte mann.
Dette er så sykt. Du er verre enn Dax.
- Det føles som muskler. - Det er muskler.
På en måte. Syntetiske muskler.
Det var en stor nyhet for noen år siden.
Et selskap skapte biologisk kompatibelt vev som reagerte på nerveimpulser.
Det skulle være løsningen for sårede veteraner.
- Vi hadde ikke det i Russland. - Dessverre ikke i USA heller.
Selskapet forsvant bare og rapportene ble stille.
Det var noe som ikke stemte. Til nå.
Noen har funnet en mer lukrativ bruk.
- Det kan ikke være lønnsomt å drepe oss. - Men å se oss dø er kanskje det.
Storegutt, la oss si at du var våpenhandler som Karl Kess.
Hvordan hadde du vist frem ditt nyeste produkt?
- Skarp ild. - Og rydde opp for kunden samtidig.
- Han lurte oss. - Nei, ikke "han". Alle, Shiro.
Alle lurte oss.
Hva med jenta? Er hun med på det?
Jeg tror egentlig ikke det.
Greit, hva tror dere... hva er dette?
En ting er sikkert: Jeg får vite det snart.
Jeg ba deg om å holde ham i live.
- Du sier så mye til meg. - Ja, men du hører ikke.
Jeg hører! Jeg gjør ikke alltid som du sier, men jeg hører.
- Fikk du vite noe? - Mye.
Jeg kan snakke om jenta han misbrukte bak et tre i tredjeklasse.
Noe nytt om situasjonen, Dax?
- Mener du dronene? - Herregud!
Glem dronene, hva med de tingene som prøver å drepe oss!
Ja, dronene. De kalles det.
- Hva er de? - Biosyntetisk stormgruppe.
Genetisk konstruert vev rundt et kybernetisk skjelett.
En kombinasjon av menneske og maskin, med kun de skumle delene.
- Fryktelig. - Ja. Og jeg sier det sjelden.
At de kalles "drone" antyder at det er en pilot.
De sitter i et rom et sted i koffeinsjokk og "spiller spill".
Så flott.
- Hvor mange er det? - Agent Barnes visste ikke.
Og tro meg... Jeg spurte.
- Jeg tror på det. - Jeg også.
Han trodde at det var mange flere enn to.
Så demonstrasjonen er ikke ferdig.
Jeg tipper at de kjører på med full kraft nå.
Tanken var å se hvordan de fungerte mot erfarne motstandere.
Nå er vi en stor risikofaktor, agent Hayes også. De vil drepe oss.
Nå som det ikke er fler vennlige igjen holder de ikke igjen.
Kan vi ikke bare løpe til flyet?
Ingen god idé. Dere la en bombe i det.
Våpenlasten, Barnes, betyr ikke noe lenger.
Prøver vi å avvæpne den så merker de det og utløser den.
Glem flyet, vi løper til nærmeste by.
Det har de også tenkt på. Folk blir slitne og trenger mat og hvile.
Droner bytter bare pilot og fortsetter. Og de har nattsyn og flystøtte.
Vi overlever bare fordi de ikke ser gjennom vegger. Ennå.
- De jobber med en ny type sonar, som... - Uviktig.
- Hva er planen? - Vi har bare ett valg: kjempe.
- Hvordan kjemper vi mot dem? - Man tar en av gangen.
De vet ikke hvor vi er og har et stort område å søke på. De går etter en og en.
- Hvordan vet du det? - Hva er det verste som kan skje piloten?
- At dronen ødelegges? - Ja, og så begynner du bare på nytt.
Hvis du ikke er redd, så blir du dum. Hør etter!
Slår vi til raskt og hardt, så kan vi slå dem ut.
- Vi må være i konstant bevegelse. - Alle vet nøyaktig hvor vi er.
Lad og kjør på, tiden går. Bra jobbet.
Tror du at han så oss? Nei?
Helvete!
- Bra treff. - Jeg vet.
Vi setter i gang.
- Nå vet de hva de står overfor! - Spiller ingen rolle.
De blir snart utslitt, det er bare et spørsmål om tid.
Ser du dem? Bra. Gjør det du kan.
Pent.
- Minn meg på å ta med flere slike. - Vi skal bare komme oss gjennom dette.
- Tre grupper. - Skal vi virkelig dele oss?
De har oss, vi må bytte taktikk.
Dere to med Grigori, dere to med meg.
Sett i gang! Pass ryggen, kom igjen!
Jeg elsker store og sterke gutter som deg.
Hør etter! Den første piloten som dreper noen får 100 000 ekstra.
Skal vi finne en til?
- Du kan hoppe neste gang. - Nei.
- Vi har ikke ammunisjon til å ta en! - Jo, men ikke på oss.
- Drivstofflageret! - Hvor mye tid trenger du?
- Hvor mye kan du gi meg? - Ikke mye.
- Går det bra? - Jeg har følt meg bedre.
- Tror du at vi tok den? - Ja.
Kanskje. Jeg vet ikke, kan vi ikke bare stikke?
Jeg har ombestemt meg. Dronene er ok, men pilotene må trenes.
De klarer seg ikke mot erfarne tropper.
Jeg er enig med deg, general.
Men "erfaring"...det er en grunn til denne demonstrasjonen.
Så mennene dine blir bedre på vår bekostning?
- De kan være dine menn, du kan leie dem! - Hvorfor skulle jeg det?
- De lærer fort! - Det får vi håpe. For vår alles skyld.
De går tom for ammunisjon før jeg går tom for droner.
Vi må finne en enslig, jeg har bare en god kule igjen.
Hei, der oppe.
Kom...
- Hva faen? - Ikke særlig diskret, hva?
Val!
Få henne ut herfra!
- Blås i meg, bli hos Shiro. - Det er for sent.
- De dør der inne. - Sannsynligvis.
Men det er ikke noe vi kan gjøre.
- Jeg kan dø med dem. - Hvis du gjør det så vinner de.
- Hvem er "de"? - Kess. Smith.
Alle som sviktet oss. Ikke la dem slippe unna med det.
Det har de allerede, fordi jeg ikke vet hvordan man skal slå dem.
Nei.
- Hva slags sted er dette? - Et slags... trykkammer.
Tror du at de kommer gjennom døra?
Ikke før det er tomt for luft her inne.
- Du skulle ha blitt hos Shiro. - Nei, jeg hadde bare vært i veien.
Og hvis noen kommer seg ut herfra i live, så er det han.
Og hvis det er noen ikke gjør det, så er det meg.
Hvis noen ikke bør komme seg ut...
...så er det meg.
- Dax... - Du vet at det er sant.
Jeg er... verre enn de tingene der ute.
Og det triste er at jeg er klar over det også.
Kanskje. Men det er fint at du er her med meg.
Sa jeg det ikke? Det er bare et spørsmål om tid.
- Det er ikke over ennå! - Det kan det være.
- Hvordan mange droner har de kostet deg? - Jeg vil helst se det slik:
Hvor mange droner har akkurat fått best mulig trening?
- Vi må gjøre noe. - Vi kan ikke slå dem uten å skade dem.
Selv om vi hadde klart det, så er de for mange og for raske.
For raske.
Selv med satellitt er det tidsforskyvning?
Flydroner kan klare noen sekunder mellom kommando og utførelse.
- Men mann mot mann... - Må piloten være i nærheten!
- Vi må komme opp til nærmeste hustak. - Hvorfor?
Fordi det er på tide å få en slutt på dette. Du...
Hvor fort kan du løpe?
Faen!
- De tar oss igjen! - Sakk dem ned! Kjøp litt tid for meg!
- Døra holder ikke! - Jeg vet! Jeg vet det.
Du treffer aldri!
Ingen klarer det! Reikker!
Reikker! Reikker!
Reikker.
- Hva skjedde? - Jeg brøt kontrollsignalet.
- Lyset er på, men det er ingen hjemme. - Så det er over.
Ikke faen! Jeg skal snakke med Kess.
Og de som er sammen med ham.
- Unna. - Hva skjedde nå?
Han slå ut signalet og jeg får ikke opp et nytt uten en ny sender der oppe.
- Vi bør nok begrense tapene våre nå. - Skal vi rømme?
Skal vi bli til han finner oss?
Jeg har et helikopter som venter. Dere kan snakke ombord.
- Han kommer etter oss. - Nei, dette anlegget er minebelagt.
De utløses ikke før vi er på trygg avstand.
- Hva med dem? - Jeg utdanner fler.
Du er en kaldhjertet jævel.
Du kan tilby setet ditt til noen andre hvis det føles bedre, general.
Hva i helvete! Skynd dere!
Hvorfor ble det så stille?
Jeg vet ikke.
Kan det være et triks?
Sannsynligvis.
Kanskje vi... Kanskje vi bør gå på det?
- Det går raskere da. - Ja.
- Jeg vil helst dø oppreist. - Ok.
- Går det bra med dere? - Egentlig ikke. Og du?
Jo, kjempeflott!
- Hva skjedde? - Reikker, tror jeg.
- Jeg leter etter bandasje. - Nei, jeg klarer meg.
Finn Reikker og sørg for at dette marerittet er over.
- Jeg blir hos henne. - Som du vil.
- Det er mange å drepe. - Jeg blir med dem.
- Reikker. - General Callahan.
- Selvfølgelig hadde du fingrene i dette. - Hvor er agent Hayes?
Passer på at ingen ordner datalinken til monstrene dere ville mate oss med.
- Bare så dere vet det: De spiser ikke. - Bare så dere vet det: Det driter jeg i.
Vet du hva, Reikker? Det var derfor du var så god.
"Er".
- Det og en stødig hånd. - Slapp av.
Jeg overga meg. Det er ikke vanskelig å vite hvor vinden blåser her.
Eller kjenne drittlukta i den.
- Det var ikke jeg som valgte teamet ditt. - Men det var greit at vi ble slaktet.
Forretninger er forretninger, det vet du.
Det stemmer.
Ikke sant, general?
Dette var andre gang du sendte meg og mine menn i døden.
- Og ikke siste gang, hvis jeg bestemmer. - Det gjør du ikke.
Vel... jeg sørger gjerne over tapet av en god general,
men det ser ut til at han tok med seg den siste kula di.
Det er sant.
- Men ikke mennene mine. - Ikke alle.
Grigori. Val har en skuddskade i beinet.
- Blackwood. - Med Dax, som vil ha utløp for sinne.
- Jeg også. - Vi kan nok komme til enighet, Reikker.
- Det er forhandlingen jeg ser frem til. - Som du vil.
Det er problemet med leiesoldater. Alltid så selvgode.
Jeg klarer meg!
Din jævel...
- Faen! - Prøver du fortsatt å overgi deg?
Det er en dyr pistol, jeg kan ikke bare la den ligge.
Vet du hva som er mer dyrebart? Livet.
Hvis du dreper meg slutter du aldri å flykte!
- Dere kan ikke slutte å gjemme dere... - "Snakke"? Nei, det er deg.
Var deg.
Du fortalte mye, men ikke at de var så dyre.
- Hvor mye? - Ti millioner.
- Ti millioner? Ikke snakk om. - Da sier vi 20.
- 20 millioner dollar? - Amerikanske dollar.
- Skal du la ham leve? - Hvis prisen er riktig.
- Selv om han lurte oss? - Han lovte aldri å stå på vår side.
Derfor gir jeg ham sjansen til å kjøpe seg fri for $20 millioner.
Jeg har ikke så mye!
Du kunne ikke ha bygget en drone for mindre, og du hadde mange!
Jo, men andre betalte for dem!
Andre som er døde her nå.
Du sørget ikke for at du fikk litt? En ekte patriot som deg?
- 15 millioner. - 18.
- 16? - Greit, vi er tilbake til 20.
Men jeg kjøper livet mitt, før og etter at du får betalt!
Bare hvis du ikke kommer tilbake.
- Jeg vil bare være våpenhandler. - En god plan.
- Litt av en verden. - Det hjelper å være rik.
Jeg beholder denne.
Vent, det var en gave fra min første kone! Kom igjen!
Lever du?
Din uutslettelige jævel, du lever!
- Hva reddet vi denne gangen? - Planeten.
Planeten...
- Jeg trenger en drink. - Jeg også, storegutt. Jeg også.
Så du liker deg her opp allikevel?
Det virket som folk trengte litt rom.
Ja, jeg skjønner.
Vel... hva skjer nå?
Jeg vet ikke.
Bortsett fra at jeg skal prøve å unngå å havne i fengsel,
så er livet mitt ferdig.
Jeg tenkte sånn en gang.
Men ikke nå lenger.
Hva hjalp deg gjennom det?
Dette.
Mennesker.
Å ikke måtte tilpasse seg en kommandolinje mer, men bare...
...våkne opp hver morgen og avgjøre hva som er riktig og galt.
Det har fått meg til å føle meg bedre.
Jeg har ikke engang tenkt på det.
Kanskje du burde det.
Var det et tilbud?
Jeg får tenke på det, kaptein.
Jeg var aldri egentlig kaptein.
Jo, det var du.
Tekster: Anders Svendsen